(Autorul prezentării Gheorghe Culicovschi) |
Admin (Discuție | contribuții) (ajustare) |
||
(Nu s-a afișat o versiune intermediară efectuată de un alt utilizator) | |||
Linia 1: | Linia 1: | ||
+ | "Epigrame cu şi despre femei" este ceea ce arată titlul, un volum de 370 pagini, suport fiecare pentru câte 4-6 epigrame semnate de 282 femei şi bărbaţi epigramişti. | ||
− | + | Selecţia epigramelor şi îngrijirea ediţiei sunt realizate de către profesorii [[Rodica Hanu Pavel]] şi [[George Zarafu]], nume care asigură reuşita operei. Prima pagină a cărţii consemnează îndemnul: "Să trăim veseli!", lansat de Rodica Hanu Pavel, care-l motivează arătând că realizatorii au fost animaţi de gândul că Femeia este însăşi Viaţa şi că prestigioşii autori ai epigramelor publicate în volum confirmă nestăvilita nevoie de dragoste, de surâs luminos, de zâmbet mângâietor, al omului de când e lumea lume. | |
− | + | Autoarea exprimă faptul că volumul conţine o selecţie dim epigrama contemporană, texte scrise de autori încă trăitori, şi este o dovadă peremptorie că eleganţa ironiei, umorul stenic, imprevizibil, ambiguitatea, paradoxul exprimării învederează starea de poezie. | |
− | + | ||
− | + | ||
− | Autoarea exprimă faptul | + | |
− | + | ||
− | + | ||
− | + | ||
− | + | ||
− | + | ||
− | + |
"Epigrame cu şi despre femei" este ceea ce arată titlul, un volum de 370 pagini, suport fiecare pentru câte 4-6 epigrame semnate de 282 femei şi bărbaţi epigramişti.
Selecţia epigramelor şi îngrijirea ediţiei sunt realizate de către profesorii Rodica Hanu Pavel şi George Zarafu, nume care asigură reuşita operei. Prima pagină a cărţii consemnează îndemnul: "Să trăim veseli!", lansat de Rodica Hanu Pavel, care-l motivează arătând că realizatorii au fost animaţi de gândul că Femeia este însăşi Viaţa şi că prestigioşii autori ai epigramelor publicate în volum confirmă nestăvilita nevoie de dragoste, de surâs luminos, de zâmbet mângâietor, al omului de când e lumea lume.
Autoarea exprimă faptul că volumul conţine o selecţie dim epigrama contemporană, texte scrise de autori încă trăitori, şi este o dovadă peremptorie că eleganţa ironiei, umorul stenic, imprevizibil, ambiguitatea, paradoxul exprimării învederează starea de poezie.